![Basf A1 2024 09 06](/media/public/15/9f/159fc6b6-1620-45e9-80ed-889b5d5cc7ed/basf_a1_2024_09_06.gif)
![Basf m1 2024 09 06](/media/public/ea/27/ea276a9d-baf0-4dcc-b5a8-50d5968007e1/basf_m1_2024_09_06_456x177.jpg)
![](/media/thumbnails/public/92/9d/929db008-bae0-4af1-b7dc-5458ec2146b4/svetlana_burbiene_valdas_burba-lzukt-e-vilkeviciaus_nuotr.jpg__1222x684_q85_autocrop_crop-smart_subsampling-2.jpg)
Telšių r. Svetlana ir Valdas Burbos ūkį kuria Buožėnuose, jų bandoje dabar – apie 100 galvijų, iš kurių 40 – melžiamos karvės.
Svetlana pasakoja, kad labai norėjo vienkiemio, nes kaime kaimynams tai kvapas nekoks, tai gaidys per garsiai gieda.
Moteriai nuo vaikystės atgaivą teikia gamta. Pasak jos, atitrūkti nuo ūkio ar buities darbų yra būtina ir nereikia ieškoti kažko ypatingo, juk gyvenimo esmė – paprastume.
Buožėnų kaime, Telšių rajone, įkurtame ūkyje viską darėsi patys. Daug kas neužbaigta, bet tikisi, kad užbaigs. „Svarbu gyvename ir sugyvename. Tai turi būti pirmoj eilėj“, – akcentuoja Svetlana.
Pradėjus kurtis, teko nugriauti stulpą su gandralizdžiu, o labai norėjosi, kad gandrai liktų sodyboje. Svetlana pasakoja iš senų žmonių sužinojusi, ką daryti, kad gandrai persikeltų į naująjį lizdą.
Dabar gandrai, karvės, vištos, kiaulės, šunys, katės – ūkio gyventojai. Bandoje apie 100 galvijų iš jų 40 melžiamų karvių. Visais pasirūpinta.
„Sakėme, kad nelaikysime vištų. Atidavėme kaimynei. Viena pabėgo iš maišo, pridėjo kiaušinių ir pradėjo perėti. Ir vėl vištelės prasidėjo. Koks kaimas be gaidžio ir vištų. Juk jos, kaip ir kiaulės, ne tik dėl savęs. Viskuo dalijamės su vaikais, mama, broliais, sesėmis“, – sako Svetlana.
Moteris pripažįsta, kad jau negali be gyvulių. Norisi ir naujų pastatų, ir naujų tvartų. Tenka didinti bandą, o tai, anot jos, ir pliusai, ir minusai. Kai karvių daugiau, jau ne visuomet kiekvieną paglostai. Trūksta laiko.
Ūkyje žolynų pakanka ir ganyti, ir pašarui. Pernai per sausrą gelbėjo kukurūzai. Sėjo pirmą kartą ir puikiai pavyko.
„Su kukurūzais reikia mokėti. Galvojome – palepinsime karves. Pasikonsultavome su dideliu ūkiu. Jų pripratusios, o mūsų ne. Pakilo somatai, pradėjo viduriuoti. Pratinti reikia palaipsniui. Pavasariop jau įprato, tai 50 proc. kukurūzų galima buvo duoti. Šiemet su pašarais viskas gerai, ir kukurūzų dar pasėjome. Karvikėms pašaro jau turime, o prieaugliui dar reikia, lauksime atolo“, – sako Svetlana.
Ūkininkė pasakoja, kad sodyboje visada yra svečių. Buvo atvažiavę vaikai, kurie karvės nematę. Specialiai paliko vieną trūkinimui, kad galėtų parodyti, kaip melžia. Iš primelžto pieno kokteilį suplakė. Jiems buvo labai įdomu, o kokteiliu gardžiavosi.
Visą straipsnį skaitykite agroakademija.lt.
Taip pat šia tema skaitykite
-
Svarbu: reikia atnaujinti informaciją apie naudotas trąšas
2024-09-06 -
Kukurūzų pjūtis silosui kaip niekada ankstyva
2024-09-06 -
Aktualu auginantiems tarpinius pasėlius
2024-09-05
Skaitomiausios naujienos
-
Žemės ūkio bendruomenė neteko aktyvaus ūkininko
2024-08-26 -
K. Starkevičius: tiesioginės išmokos turėtų pasiekti tik ūkininkaujančius
2024-08-20 -
Ministras stabdo ūkio veiklos žurnalų pildymą
2024-08-30
(0)